Елисавета Багряна
Дете и лястовичка

chitanka.info

Детето

Ето я, дошла си вече

лястовичката ни мила.

Тя ни носи отдалече

пролет нова, подранила.

— Поздрав, лястовичке славна,

тъжни дни без тебе бяха…

Чакахме те ний отдавна —

как позна ти нашта стряха?

Мъчно ли за нас ти беше?

Как прекара цяла зима?

Там нали сняг не валеше?

Там добри деца ли има?

Ами, лястовичке клета,

откъде намери сила —

над земи и над морета

да прелитнеш, лекокрила?

Лястовичката

— Зад големите морета,

в други крайща на земята,

зная аз страни, където

вечно пролет е и лято.

Там растат във лесовете

рожкови, фурми, смокини

и жълтеят се дървета

с портокали, мандарини…

Във реките им пенливи

има там и крокодили…

А дечицата игриви

тъмнокожи са и мили.

Цяла зима там преминах,

но ми много домиля ти —

и към твоята родина

литнах с дружките крилати.

Но по пътя си далечен

през моретата солени

ний усетихме се вече

изгладнели, уморени.

В морските води дълбоки

кораби големи плават —

там, по мачтите високи,

ний накацахме тогава.

Хранехме се със трохички, от

моряците събрани,

и достигнахме тъй всички

бреговете ви желани.

Любовта ме пак упъти

към познатата ми стряха —

лани тук нали измътих

малките си, дето пяха?…

В старото гнездо готово

ще се настаня аз лесно,

лястовичета отново

тук ще си отгледам с песни.

През прозорчето огряно

с чуруликане игриво

ще те будим сутрин рано —

да си бодро и щастливо.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.